Jeg er Howard K. Smith, og dette er krigens tilstand i kveld.
Vi har nettopp fått beskjed om at Bangkok har falt.
På tross av modig motstand fra thailenderne
og bevæpnede flyktninger fra okkuperte Vietnam
var styrken til de besøkende for stor.
Men kampen i Sørøst-Asia fortsetter.
På hjemmefronten møtte befolkningen i Birmingham, Alabama,
makt med makt, da de besøkende forsøkte å legge under seg byen
tidligere kjent som sørstatenes Pittsburgh.
Ved hjelp av geriljataktikk, med kamper i gatene,
klarte innbyggerne å manøvrere inntrengerne inn i en posisjon
nær det store Blackwell oljeraffineriet. Så satte de fyr på det.
På dette tidspunkt brenner ilden uten kontroll
og det sies at man kan høre rebellenes rop i gatene i Dixie i kveld.
Den siste mottageren av Frihetsnettverkets tapperhetsmedalje
beviser at en mann kan gjøre en forskjell.
Dr. Harvey Wachman, fra Kansas City, Missouri,
befridde 12 gutter fra de besøkendes ungdomskorps,
og fikk de til Chicago, hvor de ble gjenforent med familiene sine.
Dr. Wachman, vi salutterer deg.
Og slik er tilstanden i kveld.
Fra Frihetsnettverket i New York, vi tenker på dere.
God natt.
FRIHETSNETTVERKET
LOVEN - HOLD FORTAUET RYDDIG
RAWLINSVILLE RØDSTØVKONTAMINERT OMRÅDE
God morgen, muldvarper.
Det er på tide å jobbe. Grave litt for Diana.
Opp i lastebilen. Fort dere. Kom igjen. Opp der.
Kom igjen, muldvarper,
dere skal grave etter kobolt.
Dere tømmer huset der.
Kom igjen, folkens, få opp farta.
Vi skal grave litt i dag.
Få dere i form, litt trening.
Om dere er heldige får dere kanskje noe å spise.
Kom igjen, bestefar, få opp farta.
Kom igjen, Richard, opp med deg.
Hva er galt med deg? Vi har ikke hele dagen på oss.
Han kan ikke dra tilbake til minen.
- Det tar livet av ham om han jobber mer. - Stemmer det, doktor?
Vel, Richard. Da er du vel fri. Kom deg avgårde.
Fortsett.
Fortell meg aldri hva jeg kan eller ikke kan gjøre.
Pappa!
Se hva vi har her.
Du er en tøff liten ape. Vil du være med i gjengen?
Ser ut som du er den eneste ekte mannen rundt her.
- Skal vi hente henne? - Nei, ikke tenk på henne.
Det er bare en vei inn og ut av byen. Øglene tar seg av henne.
Få folkene til minen. Vi vil ikke la Diana vente.
Amon, vær så snill...
Jeg trenger deg. Jeg har drept.
Hvor er du?
Her.
Jeg har brutt eden min.
- Forrådt bekjennelsen. - Hvem drepte du?
Jeg er ambulansesjåfør.
Nettopp tilbake fra et sted som heter Charleston.
Kampene var forferdelige.
Jeg forsøkte å hjelpe en mann. Han misforsto, og prøvde å drepe meg.
Jeg bare reagerte. Det var ikke meningen.
Jeg forstår deg, sønn.
- Du må hjelpe deg selv. - Jeg kan ikke uten deg.
- Når kommer du? - I tide.
Husk at Zon lærer medlidenhet for andre.
Gi det til deg selv også.
- Jeg kan ikke. - Du må.
Nå, fort. Bekjennelsen.
"Zon er saken jeg vil dø for,
"men det finnes ingen sak jeg vil drepe for."
Angrepet sørover har stoppet.
Kommandantene i Tampa rapporterer at våpnene er nesten tomme for kobolt.
- Det kan forsinke bakkeoffensiven vår. - Jeg er ikke enig.
Jeg lar deg ikke svekke hele krigsinnsatsen vår.
Du glemmer hvem som bestemmer her, Lydia.
Du ble beordet til å finne opprinnelsen til den lovløse prestens sendinger.
Du trenger ikke minne meg på det.
Jeg har en avtale.
Se til at følgeren av Zon blir ført til rommet mitt.
Vi avslutter denne diskusjonen senere.
Om vi begynner å servere rundt fem, halv seks,
så kan vi servere 10, 15 bord til før portforbudet klokka ni.
Unnskyld meg.
Vi serverer ikke før om en og en halv time.
Jeg kom ikke for å spise.
- Hva kan jeg gjøre for deg? - Jeg trenger deres hjelp.
- Du kan stole på ham. - Jeg må finne motstandsbevegelsen.
Motstandsbevegelsen? Hvorfor kommer du til meg?
Fordi du var en av dem. Det stod i pressen. Jeg bare tenkte...
Det er lenge siden.
Alt jeg vet om motstandsbevegelsen nå er det som står i avisene.
- Ja, men jeg... - Beklager.
Hør her, jeg snakker om en hel by som er fanget som slaver.
Mennene arbeides til døde i koboltminene for Diana.
Hør her, jeg kan ikke gjøre noe for deg.
Og den andre halvparten dør av radioaktiv stråling.
- Kom tilbake i morgen. - I morgen er for sent.
- Det er det beste jeg kan gjøre. - Jeg forstår.
Nå som du er en stor restauranteier
betyr ikke mennesker noe for deg lenger.
Hør her, dame, jeg vet ikke hvem du er, eller hvor du kommer fra.
Du kommer inn hit fra gata og snakker om motstandsbevegelsen...
For alt jeg vet kan du være en øgle.
Det er rødt, ikke grønt.
Og mer vil bli spilt hvis du ikke hjelper til.
Ta henne med inn.
Jeg liker ikke dette.
- La oss høre hva hun har å si. - Det er bare en by.
Hele verden er i krig. Vi har nok å gjøre her.
Værsågod. Sitt.
Greit. Overbevis oss, så skal vi overbevise resten.
Vel, det er omtrent 30 familier igjen.
Alle er skremt. De er redde for å puste.
Redde for å gå ut i dagslys.
Om dere ikke hjelper oss har vi ingen steder å dra.
- Hvorfor sloss dere ikke? - Med hva, hendene våre?
Hvis folk ikke gjør som de får beskjed, dør familiene deres.
Og om det ikke er nok,
når Diana får tak i all kobolten
har hun nok laserammunisjon
til å blåse Frigjøringsfronten langt pokkerivold.
Snakk beviser ingenting. Vi har ingen grunn til å tro deg.
- Bortsett fra at jeg ber dere om det. - Du ber om veldig mye.
Vi stemmer over det.
- Jeg sier vi drar. - Nei.
Vi kan ikke la dem få tak i kobolten. Vi gjør det.
Dette er en stor feil.
Er du med eller ikke, hva?
Kan du få oss inn i byen uten å bli oppdaget?
Byen er godt dekket,
men om natten vil vi kanskje klare det ved å dra over innsjøen.
Greit. Men vi trenger eksplosiver til å sprenge minen.
Det kan Julie hjelpe oss med.
Vil folk i byen hjelpe oss?
Det er noen få i fengsel som kanskje vil, men alle andre...
De er bare lærere og kontorarbeidere, de er ikke krigere.
Det er ikke vi heller.
VITENSKAPENS GRENSER
Ja, mr. Mike, det er Julie.
Hør her, jeg sjekket timeplanen til tanten min.
Hun skal til Dover den fjerde. Kan du følge henne for meg?
Høres eksplosivt ut, den fjerde i Dover.
Ja. Jeg må gå. Kos deg. Hadet.
Jobber du sent?
Hei, Nathan. Det er enklere å konsentrere seg om natten.
Jeg skulle ønske alle mine ansatte var like dedikerte som deg.
- Hva jobber du med? - Jeg skal vise deg.
Jeg har isolert kraftkilden til laserpistolen til de besøkende,
og den ser ut til å ha en koboltbase.
Men den molekylære strukturen er så irregulær
at den virker nærmest umulig å rekonstruere.
Vel, ingenting er umulig. Ikke en gang en sviker ved Vitenskapens grenser.
Hva?
Motstandsbevegelsen raidet enda en ammunisjonstransport i morges.
Tror du de fikk et tips?
Vel, vi hadde fire biler til for å lure dem. Ingen av de ble tatt.
Jeg hadde rutene på en diskett i safen.
Er disketten borte?
Nei, noen må ha kopiert den.
Vel, Nathan. Jeg håper du finner ut hvem dette er er.
Åh, det vil jeg. Vet du,
det vil bli enklere for vedkommende dersom de bare innrømmet det.
Jeg ville til og med vurdert å droppe anklagen
om de ville jobbe for meg en liten stund.
Nathan, ikke.
Forræderi er sånt et stygt ord.
- Anklager du meg? - Det ville jeg ikke gjort.
Ikke uten bevis.
Åh, barnet mitt!
Jeg visste ikke at jeg kjørte så fort. Jeg så deg ikke.
Går det bra med henne? Vi bør ringe legen.
Hva vil du jeg skal gjøre?
Unnskyld.
Jeg så henne ikke. Jeg sverger.
Hun dyttet barnevognen rett foran meg.
La oss snakke om det i bilen.
Vent. Jeg jobber for Nathan Bates, Vitenskapens grenser.
Det bryr jeg meg ikke om.
Har du ikke hør om den nye våpenloven til Nathan Bates?
Det er straffbart bare å bære en slik. Bli med oss.
- Vent litt. Du kan ikke gjøre dette. - Å ja? Se her.
Dekk ham, Willie.
Jackpot.
Kom igjen, kjære.
Willie!
Jeg anbefaler at dere flytter dere.
Det er den tredje våpenforsendingen som er stoppet denne måneden,
på tross av det nye portforbudet.
Det virker som de kjenner ruta før vi gjør det...
Det er åpenbart en lekkasje, men hvem?
Du vet hva jeg tenker om det, sir. Julie Parrish.
- Har du beviser? - Etterhvert.
Så snart du har noe vil jeg se det.
Jeg vil komme til bunns i dette, en gang for alle.
Og så, mr. Bates?
La oss bare si at det ikke vil bli en god dag for Julie Parrish.
Diana, Garrison er her.
- Er ikke det Zons bok? - Jo.
Religiøst tullball. En samling myter og eventyr.
La oss ikke kjede mr. Garrison. Takk, Daniel.
- Jeg har tenkt på avtalen vår. - Og?
En gullbarre for et tonn kobolt
virker ikke helt som en rettferdig avtale.
- Hva hadde du tenkt? - Fem barrer per tonn.
- Vi hadde en avtale. - Vel, ting
- forandrer seg i krig. - Ja, mennesker dør.
Ja, det ville vært synd.
Spesielt siden minen er over snølinja
og dine folk kan ikke komme i nærheten av den kobolten
uten å kveles av rødstøv.
Ikke gå for langt.
Det finnes andre miner enn din lille fillemine.
Kanskje.
Men min lille fillemine er allerede tilgjengelig for deg.
Du får din første leveranse, Willow Point, i morgen.
Jeg holder deg til det.
Det ville være svært ubehagelig for deg og oss
om leveransen er forsinket.
Før du går vil jeg vise deg noe.
I tilfelle du bestemmer deg for å ikke oppfylle avtalen vår.
Kenneth, vær rimelig.
Hvor kommer Amons sendinger fra?
Jeg vet ikke hva du snakker om.
Zons bok ble funnet gjemt på rommet ditt.
Straffen for besittelse av den er døden. Jeg kunne benåde deg.
Si meg, har du noensinne sett en crivit spise?
- En hva? - En crivit, mr. Garrison.
Den er som en hai.
"Zon er saken jeg vil dø for."
God dag, mr. Garrison.
Robin, kan vi fortsette denne diskusjonen en annen gang, er du snill?
Du er ikke særlig forståelsesfull.
Hvis Elizabeth var opprørt ville du tatt deg tid til henne.
- Kom igjen, søta. Du vet det ikke er sant. - Jo, det er det.
Alle synes hun er så spesiell.
- Vet du, Robin, hun er spesiell. - Vel, det er jeg også.
Jeg er moren hennes.
Og jeg har ikke hatt det lett. Jeg mistet begge foreldrene mine.
- Og jeg er lei... - Er du lei?
Vel, jeg er også lei, Robin. Jeg er lei av de besøkende.
Jeg er lei av Bates, og jeg har fått nok av denne krigen.
Og å se meg over skulderen hver gang jeg forlater Vitenskapens grenser
fordi Chiang eller noen andre følger etter meg.
- Og jeg er lei av deg. - Hva?
Ja, jeg er lei av et sytete barn som synes synd på seg selv,
som hele tiden setter sine egne behov foran alle andres.
Robin!
Det er en vei som går gjennom byen rett til minen.
Hvor leverer han varene til Diana?
- Omtrent her, rett under frostgrensa. - Virker fornuftig.
Du vil ta Rawlinsville slik Grant tok Richmond.
Virker nesten for enkelt.
Når alt dette er over
- kanskje vi kunne møtes. - Det ville jeg like.
Men la oss se om vi vinner, først.
Jeg vet om et sted hvor åsene møter havet.
- Vi kunne se solen gå ned. - Du går fort fram.
Man har ikke så god tid når man holder på med dette.
Kom igjen.
- Jeg blir med deg. - Ikke en sjanse.
Jeg har bestemt meg. Jeg vil ikke bli igjen.
Du får ikke være med.
Kyle, vær så snill å ikke fortelle meg hvorvidt jeg kan dra eller ikke.
Jeg er lei av å gjemme meg og å flykte
mens andre mennesker risikerer livene sine for meg.
- Jeg kan ikke la deg bli med. - Jeg følger etter dere hvis jeg må.
Dette er galskap.
Jeg kommer til å bli gal hvis jeg ikke begynner å kjempe mot.
Vær så snill.
Det er mitt liv.
Du bør ta med en jakke. Det blir kaldt der oppe om natten.
Kyle, du liker ting som sier bang.
Ja.
Dette er vårt siste innkjøp fra Vitenskapens grenser.
Hver for seg har de ingen betydning.
Men sammen
blir nitroglyserin som barnemat.
- Hvor langt til byen? - Omtrent fem kilometer.
- Jeg tar fronten. - Ok.
- Går det bra? - Jeg har det fint.
Jeg forsøkte å fortelle deg at dette ikke var så lurt.
Jeg er her fordi jeg vil det.
- Hva prøver du å bevise? - At jeg ikke er et utskudd.
Noe som du og de andre må beskytte.
- Hva? - Jeg elsker deg.
Hvis du skal risikere livet for meg vil jeg være der.
Kanskje jeg kan hjelpe.
Ok.
Kom, la oss ta igjen de andre.
Jeg kom tilbake for å be om unnskyldning, og det var da jeg så ham.
Han lette etter noe.
- Og han fant det. - Fant hva?
Kopien av disketten jeg tok fra Bates.
- Hva skal vi gjøre? - Vi må komme oss vekk herfra nå.
Vi har mistet signalet fra Amon.
Men kilden til sendingene virker som den nærmer seg.
Alt det kan vente, foreløpig.
Vi spiser ikke slik i messa.
Rang har sine privilegier.
Slå deg ned.
Jeg har ikke sett et bord dekket slik siden hjemme hos familien.
Men det var før krigen.
Vi må alle ofre noe.
- Til lederen. - Til oss.
BATES SIKKERHETSSYSTEM - HEMMELIG!
VÅPENTRANSPORT
- Hva gjør du her? - Er det så merkelig?
Hva gjør du her?
Mannen min døde og etterlot meg ikke et rødt øre.
Hva gjør du her?
Du skader armen min.
Jeg foreslår at du går, med en gang.
Hvis min Max var i live ville du ikke gjort dette.
- Har du bevis? - Ja, sir.
Uten tvil.
- Har du plukket henne opp? - Ja, sir.
- Send henne inn. - Ja, mr. Bates.
- Hva foregår? - Det kalles forræderi.
JULIET PARRISH - BIOKJEMIKER INNBETALT SKATT $ 3500
SKATT TILBAKE $ 800
Hvordan våger du?
Å sende gorillaen din inn i mitt hjem.
Forgripe deg på privatlivet mitt. Hvem i helvete tror du at du er?
Julie, jeg...
Du hva? Du beklager, Nathan? Du må gjøre bedre enn som så.
- Kan vi ikke... - Nei, vi kan ikke.
Jeg tar det som er mitt.
De kjører dem til minen.
- Hvor mange vakter er igjen i byen? - Det er Marcus, der borte.
Ved torget er det to til.
Det vil være vanskelig å ta ham uten at de andre merker det.
Vi må lage en distraksjon.
Når Garrison plasserer ham et sted flytter han ikke på seg.
Hei.
- Hvor i helvete kom du fra? - North Blatt.
Omtrent åtte kilometer nedi veien.
- Jeg kjeder meg. - Jeg er ferdig med vakten om et par timer.
Tro meg, jeg vet hva menn vil ha.
Hent vennene dine.
- Hvor har du lært det der? - Hva da?
Det "Tro meg, jeg vet hva menn vil ha" greiene.
Åh, TV.
Kvinnfolk.
Jeg sa jeg ville komme tilbake.
- Og nå? - Vi tar minen.
Hvis Glenna har rett, finner vi to menn foran minen
- og en foran minekontoret. - Og to i skogen.
- Hva mener du "Hvis Glenda har rett?" - Rolig, Elias.
Du stoler veldig på en du ikke kjenner.
Ja, det er problemet med deg, Ham. Du er kald.
- Du stoler ikke på noen. - Holder meg i live.
Hvis du kaller det å leve.
Når du er klar.
- Ikke skyt, jeg er på deres side. - Heldig for oss.
Hva gjør du her?
- Skal dere sloss mot Garrison? - Kanskje.
- Jeg vil hjelpe. - Bli kvitt ham.
Ikke tenk på det, han kan ikke noe for det. Han er sånn med alle.
- Jeg må hjelpe. - Hva med foreldrene dine?
Faren min er lege. Men de tvinger ham til å jobbe i minen.
- Hva med moren din? - Jeg vet ikke.
Det går bra, vi skal finne faren din snart.
Akkurat som Glenda sa. To ved mine, en ved kontoret.
- To i skogen. - Jeg er glad Kyle dekker oss.
Jeg kan takle ham ved kontoret. Dere ordner med skogsgutta.
Rawlinsville koboltmine
Ok. Kom igjen, la oss få opp farta.
Dere jobber for sakte.
Om dere vil spise må dere gjøre det bedre enn det der.
Fortsett med disse folka.
Hei, gamle mann, hva gjør du? Ingen pause før jeg sier det.
Kom igjen og jobb. Få opp farta.
Kom igjen. Gå!
Garrison!
Hvem i helvete er du?
Mannen som vil få deg til å ønske at du aldri stilte det spørsmålet.
Stopp.
Du burde har forseglet bakinngang slik jeg sa til deg.
Jeg burde drept deg da jeg hadde muligheten.
Du har rett.
Jeg vet. Du måtte, ikke sant?
La oss blåse opp minen og stikke.
Det er en ting til jeg må gjøre.
Dropp våpnene.
Gjør det eller dø.
Nå, dere kan slå dere sammen med meg eller med ham.
Hva er dette? En slags spøk?
- Dessverre, baby. - Hvorfor?
Så hun kan bli Dianas nye leverandør.
Tosk.
Høres ut som en avtale. Jeg er ikke grådig. Jeg tar det du tilbød Garrison.
Få kobolten og motstandsbevegelsen til Willow Point kl. Fem, nøyaktig.
Vi kommer.
Bare ta med gullet og bonusen min for å gi deg Donovan og de andre.
Informér landbaserte tjenester om at jeg har kobolten i kveld.
- Vi kjører offensiven som planlagt. - Er du sikker på at du kan stole på Glenda?
- Jeg trodde avtalen var med Garrison. - Jeg avtaler med den som leverer.
- Du skal følge meg til møteplassen. - Selvfølgelig.
- Send en hyperlysbeskjed til lederen. - Hva skal jeg si?
At vi har ødelagt motstandsbevegelsen i L.A.,
og Stjernebarnet er tilbake i vår beskyttelse.
- Du er et geni. - Jeg vet det.
RAWLINSVILLE BY - FENGSEL
Noen ganger er det ikke verdt å være helt.
Når klokka blir fem er vi rike, og dere døde.
Felle.
I ti år har jeg vært på gata, og i hele mitt liv
har jeg aldri blitt lurt i en felle som dette.
Tror du at du har monopol på å gjøre feil?
- Er det klart? - Ja.
Hva gjør han?
Eksplosivene han stjal fra bilen til faren min.
Lur guttunge.
Hva gjør jeg med dette?
- Dekk henne til. - Ja.
Legg det over ansiktet ditt.
Frank!
Yo, dustehue, Frank.
Det tok sin tid.
Hva mener du?
Jeg skulle bare si at noe brenner her inne.
Rawlinsville koboltmine
FARE - RØDSTØVKONTAMINERING FORTSETT PÅ EGEN RISIKO
Det er rent.
De burde vært her nå.
Om alt går bra må jeg kanskje gjøre deg til min personlige assistent.
Takk, Diana.
VELKOMMEN TIL RAWLINSVILLE 2000 METER OVER HAVET
Dette er siste ammunisjonen min.
Og koboltbilen kommer forbi hvert øyeblikk. Noen forslag?
Jeg håpet egentlig på kavaleriet.
- Dekk meg, Donovan. - Hva?
- Hva? Er du gal? - Ja, som en rev.
- Du kan ikke gjøre det, Elias. - Joda.
Jeg er tom.
Jeg skal gjøre hva jeg kan.
Det var min siste.
- De må være tomme for ammunisjon. - La oss hente en, da.
Hei, kom igjen. Kom ut!
Ta dem! Jeg har valgt meg en.
Ok, hvor er dere?
- Kom igjen! - Vi har dere nå!
Kyle!
Hei!
Det gjør ikke noe.
Er du sikker?
Jeg har til og med kalt opp skipet for bekreftelse. Luftspanerne rapporterer
at både lastebilen og minen er ødelagt.
- Motstandsbevegelsen. Forbered take-off. - Hvorfor?
Noen må betale for å feilinformere lederen.
Neste gang du drar ut på egenhånd,
ikke glem den skuddsikre vesten din.
Neste gang? Du tuller.
- Du er heldig som er i live. - Jeg antar det.
Takk, Doc.
- Pappa! - Billy.
Nei. Takk til deg.
Subripped av Jajoss www.divxnorway.com